Prvo što moramo razjasniti je kako su snimili ove zvukove u svemiru. Svemir kao takav, posvemašnji vakuum, medij bez medija, nije pogodan za prijenos zvuka. A znamo kako zvuk nastaje i kako se širi određenim medijem.
Zvuk nastaje periodičnim titranjem određenog izvora tog zvuka koji, a u neposrednoj svojoj okolini mijenja tlak medija u kojem se nalazi. Poremećaj tlaka prenosi se na susjedne čestice tog medija i tako se širi u obliku uglavnom longitudinalnih valova u plinovima i tekućinama te longitudinalnih i transverzalnih valova u krutinama.
Zvuk se širi zbog elastične veze među molekulama medija. U plinovima i tekućinama valovi zvuka su isključivo longitudinalni (to jest šire se u istom pravcu u kojem se gibaju čestice medija pri titranju), dok u čvrstim tijelima valovi mogu biti također transverzalni, to jest čestice medija mogu titrati i okomito na pravac širenja vala. Zvuk se ne može širiti kroz vakuum.
Svakome s imalo znanja fizike o širenju valova to bi trebalo biti jasno. No svemir je vakuum. Prostor u kojem nema ni plina, ni tekućine ni ikakvih čestica koje bi mogle prenositi zvuk.
Kao se širi zvuk Svemirom?
![](https://gentleman.hr/wp-content/uploads/2017/11/250px-Spherical_pressure_waves.gif)
Odgovor je nikako. Ne širi se. Zvuk, kao takav, ne može putovati Svemirom. Ne postoji medij, ne postoje čestice u vakuumu koje bi prenosile to frekvencijsko titranje.
Svemirskim vakuumom mogu se zato širiti i putovati radiovalovi, elektromagnetni valovi, ali se i frekvencije oscilacija čestica vrlo lako mogu pretvoriti u zvuk.
Zašto vrlo lako? Naime, to je model pretvaranja jednih valova u druge koji ne Zemlji postoji već više od stotinu godina. Jedan od tih uređaja je i vaš radio, koji pomoću antene lovi radiovalove koje emitira odašiljač i prevodi ih u nama slušljive valove zvuka frekvencijskog raspona 16 Hz do 20 kH, a što je raspon kojeg može čuti ljudsko uho.
Neke, mnoge, letjelice koje su poslane u istraživanje svemirskih prostranstava opremljene su uređajima za snimanje radiovalova. Kasnije su te radiovalove znanstvenici pretvarali u zvučne zapise koje možemo čuti.
Svemirska kompilacija
Neki od zvukova koje možete čuti na ovoj kompilaciji je ulazak letjelice Juno u magnetno polje Jupitera, instrumenti su snimili radio valove prilikom samog ulaska letjelice u polje, odnosno prolaska kroz sloj magnetnog luka Jupitera, a koji je trajao oko dva sata.
Možete čuti radio valove koji dolaze sa Saturna. Naime, Saturn je poznat po intenzivnom širenju radiovalova u Svemir, a čiji nastanak, odnosno izvor su aurore blizu polova planete. Zvukove je snimila letjelica Cassini.
Također su tu i zvukovi Jupitera snimljeni 1996. godine kad je letjelica Galileo imala prvi prelet kraj Jupiterova najvećeg mjeseca, Ganimeda. Snimljeni radiovalovi su pomoću metode “ozvučenja podataka” pretvoreni u nama prepoznatljive valove zvuka.
Nakon ovog samo čekamo nekog glazbenika da uglazbi ove zvukove Svemira u nama slušljive, opuštajuće i opće prihvaćene melodije.
Jer ovakvi, sirovi zvukovi, mogu nam samo utjerati strah u kosti. Strah od, očito, nepoznatog.